Ще създадем държава, управлявана от магьосници!
Да поведем гоите, които не могат да контролират злото в себе си.
Ние, които таяхме надежди за тази нова държава,
изпълнихме желанията на гоите и след войната с Партевия.
Всяко едно желание, на всеки аристократ или обикновен.
Може и да успяхме да спечелим подкрепа,
но ни оставаше само да сложим край на гражданската война,
в която бе свален кралят.
Тази война беше единствено по вина на тези гои.
Грозно, нали?
Значи това е станало. Заради тази магия…
Ето какво е сполетяло Дуня.
И виновните са били…
Повече няма да се колебая!
Нима това, което се разпростира пред очите ни
не е светът, в който заедно живеем?
МАГИ Кралство на магия
Раните ще стават все по-дълбоки,
ако няма никой до теб.
Затова в бурята, която нараняваше,
избрах да те хвана за ръка.
В сълзите от небето,
пролети от хиляди добри сърца,
оглеждат се двама.
Нашите мечти не могат да изчезнат!
Макар понякога да се сбогувахме, не можем да забравим.
Не се страхувай повече!
Продължавай да вървиш! Давам ти силата,
която именно за теб открих.
Светлината се ражда, за да хвърля сенки.
Остави я да те поведе напред към бъдещето!
Повече няма да се колебая!
Нима това, което се разпростира пред очите ни
не е светът, в който живеем заедно?
Шестнадесета нощ: "Оставащ живот"
Не сте ли вие олицетворение на тези грозотии?
Просто искате да станете крал, нали?
Не, Титус.
Аз винаги съм бил обикновен директор на академия.
Разбира се, държавата се нуждае от подкрепа,
затова изпълнявам и кралска длъжност.
Кой би ти повярвал?
Когато видях петия квартал…
Петият квартал?
Под нас има хора, които умират, давайки ни енергията си!
Дори в този момент
петгодишната Марга страда и бавно умира.
Остава й само около година.
Тя мечтае само да излезе навън!
Би ли могъл да й наговориш тези неща?!
Просто трябва да изведеш детето.
Макар че долу има хиляди младежи като нея.
Би ли могъл да помогнеш на всичките?
Ако искаш да спасиш само това дете…
Не ти ли се струва, че едно подобно желание
е породено само от чист егоизъм?
Какво има, Аладин? - Мисля, че грешите, Могамет.
Аз също исках да освободим Марга.
Наистина ли твърдите, че всички те
заслужават да умират само за да можем ние да сме добре?
Това е абсурдно!
Аладин, смъртните случаи долу
намаляха драстично след падането на Мустасим.
Там няма нито студ, нито горещини, нито глад.
Нито данъци, нито епидемии.
Истината е, че самите бивши фермери
пожелаха да отдават енергия, за да не работят.
И двамата ми родители са гои!
Няма да приема такова отношение към тях!
Успокойте се и помислете.
Тук има много гои, които работят и живеят честно и почтено.
Чуйте ме, ученици!
Не смятам да унищожавам гоите.
Искам държава, където всеки да живее възможно най-добре.
Но винаги съм твърдял,
че магьосниците и гоите са с различен произход.
Онези, които притежават разума и волята,
трябва да стоят над другите.
Те трябва да ги водят напред!
Да поведем света по правилния път чрез магия!
Затова сме се родили като магьосници!
И все пак…
Нас винаги ни обвиняват несправедливо за всичко, нали?
Бих искал да сложа край на това.
Моето семейство беше от господарските.
Използвахме магията, за да пазим удобното си местенце.
Понякога враговете ни биваха дори убивани…
Ако се бяхме родили в държава, където магията се използва за добро,
щяхме ли да сме щастливи сега?
На изток идеята за магия още е толкова далечна,
че мен ме мислеха за някаква заразно болна.
Толкова много деца страдат там.
Когато дойдох в Магнощад, си помислих:
"Само ако можеха да видят тази страна!"
Страна на магьосниците… - Кой би се сетил?
Все пак не съжалявате ли хората под земята?
Не им ли е по-добре, отколкото в копторите?
Значи смяташ, че са по-щастливи долу? - Е, не, но…
Всички ще слязат долу.
Искат да видят всичко със собствените си очи.
Хайде да отидем да се видим с Марга.
Какво има?
Може би… желанието ми наистина е егоистично.
Титус… - Аладин, Титус.
Директоре!
Искам да ме заведете при тази Марга.
Можете да я изведете навън веднага.
Може да живее с теб, Титус, ако желаеш.
Моля?!
Изведнъж ти стана жал за нея, така ли?!
Не. Съжалявам единствено теб, Титус. - Какво?
Докато се опитваше да я защитиш,
усетих някаква сянка в теб.
Какво криеш?
Вече знам, че работиш за Шехерезада.
Какво?!
Успокой се!
Той вече знае и за мен и Яму.
Аладин… - Няма значение.
За мен Ямурайха и Шехерезада
са само две жалки вещици,
водещи самотни битки в чужди страни.
Жалки? - Точно така.
И двете са изключително могъщи,
способни да вдигат бариери над цели държави.
Но са обречени да умрат млади, ако продължат така.
Синдрия се защитава от най-здравата магическа бариера!
Съвсем естествено е.
Тук, в Магнощад, разчитаме на хиляди магьосници и предмети.
Ако разчитахме само на един, щяхме да загубим ужасно много.
Наистина ли бихте го приели?
При Шехерезада е същото.
Струва ми се, че тя дори е от легендарните Маги.
Но това не е от значение.
Не е ли? - Да, не е!
Да се измъчваш заради собствените си умения…
Децата, които вярват, че това е единствената им мисия…
За тях е най-лошо.
Ужасяващо дори! Искам да ги спася.
Затова ми се ще да създам държава,
в която магьосниците да могат да се подкрепят взаимно.
Само това искам. - Директоре…
Просто не мога да разбера.
Мисля си, че той има добро сърце,
но нещо не е съвсем наред.
Батко! - Марга…
Каквото и да искаш да направиш
за останалите или за себе си,
направи го както трябва.
Наистина ли ще ме заведеш отвън?
Да… Да!
Значи наистина я харесваш?
Много се радвам за теб, Титус.
Значи вятърните ти магии са станали по-добри?
Той наистина се интересува от магьосниците.
Но…
И аз искам навън!
Добре ли си?
Титус толкова искаше едно от тези!
Хубаво, че си хареса…
Да, разбирам! Просто в момента…
В ума на този човек…
Той не възприема немагьосниците като човешки същества.
Но аз знам, че подобно нещо би сложило край на света ни.
Батко Титус, то ми каза "Мяу"!
Да, така говори, нали?
Добре ли си? - Да. Батко…
Виж, много ти благодаря, задето ме изведе.
Много съм щастлива!
Обичам те, батко Титус!
Ти, Сфинтус, съгласен ли си с възгледите на директора?
Донякъде. Не смятам, че гоите са животни.
Но вярвам, че трябва да има страна, където магьосниците да са щастливи.
Сигурно и за другите е така.
Бива си го нашият директор, а?
Аладин, не си ли съгласен…
Какво има? - Не съм на това мнение.
Добре ли си, Марга?
Да… Но… Ти как си? Добре ли си?
Искам да ми кажеш, ако започна да ти преча.
Доведе ме тук и всичко е така ново за мен…
Нови хора, нови чувства…
Толкова съм щастлива,
че се страхувам нещо да не изчезне.
Глупаче. Утре и вдругиден пак ще сме тук.
Така ли?
Да. Ще останем тук заедно завинаги, Марга.
Вече не ми е трудно да дишам.
Удължих живота й, както пожела.
Значи и това е възможно? - Разбира се.
Дори ако не се излекува напълно, процесът ще бъде забавен.
Разбирам.
Още има неща, които не знам.
Но не мога да не направя нищо за пети квартал.
А не съм си довършил и мисията. Ти също, нали, Титус?
Да… така мисля.
Ученици, днес ще говорим за Рукх и неговите приложения.
Аз, Ирен, ще ви преподавам.
С нетърпение чаках този час!
Много ми е приятно, како!
Защо го направихте?! - Много мразя чудати хора.
Чудати ли? Аз ли?!
Ти и Могамет пихте чай насаме!
А аз само мога да си мечтая за това!
Е, към лабораторията!
За първи път ли виждате черен Рукх?
Черен ли? - Но как така?
Ето с какво се занимаваме в моите часове.
Какво значи това?
Ако обработиш белия Рукх по определен начин,
ще получиш черен.
За първи път беше направено преди 12 години.
Преди 12 години?
Дотогава контролът върху Рукх беше смятан за невъзможен,
но при черния се появиха редица изключения.
Можеш да създаваш чудеса, които са невъзможни чрез бял Рукх.
Чудеса? - Какво имате предвид?
Това например.
Какво е?
Изкуствена форма на живот от черен Рукх.
Изкуствен живот?
Една от най-могъщите магии.
Подобно чудо обикновено могат да сътворят само онези,
обичани от Рукх.
Но ние открихме как става.
Знаем как да влияем на черния Рукх по алхимичен начин.
Това е Джин.
Аладин, явно трябва да те наблюдаваме.
Както каза и Могамет.
Черният Рукх и изкуствените живи форми
изобщо не те удивляват.
Какво всъщност знаеш по въпроса?
Ами вие? Какво знаете?
Нещо отпреди 12 години?
Обзалагам се, че по-скоро знаете тези неща от хората,
които вършат злини.
Магнощад явно има връзка с една конкретна организация.
Не знам за какво говориш!
Това е за днес. Свободни сте!
Но ако Магнощад и Организацията имаха връзка,
отдавна щяха да са към Ко.
Каква е тази Организация, Шехерезада?
Няма значение. Продължавай с доклада.
Точно както и предполагахме, тук произвеждат магически предмети.
Изпратих ви документи с подробности.
Да.
Ако Магнощад планира да използва тези предмети срещу Рем,
ще трябва да си поговорим!
Опитай се да го докажеш.
Батко Титус!
Какво беше това? - Марга, разказах ви за нея.
Живеем заедно от онзи ден.
Директорът ни даде една красива къщичка.
Целият град се вижда през прозореца,
а с Марга често ходим на пазар.
Титус…
Още не съм ти простила за случилото се в пети квартал.
Много съжалявам.
Какво би ти дало това дете?
Много добре знаеш, че ще съжаляваш накрая.
Забрави ли, Титус? Забрави ли кой си?
Знаеш, че не ти остава време.
Насам, насам, насам! - Много си бърза, Марга!
Ти си, Сфинтус!
Титус, твоята задача беше
да разбереш какво заплашва Рем от изток.
Всичко друго остави на мен. - Добре.
Титус, справи се чудесно.
Никой друг нямаше да получи толкова информация от академията.
Сега се прибирай.
Ще направя каквото мога за оставащото ти време.
Както направих за всички деца…
Шехерезада…
Та аз… Аз…
Какво има? Искаш да ми кажеш нещо?
Не… Нищо.
Ясно, значи вече не страдаш нощем. - Да.
Батко Титус… Ще ме изчакаш ли? - Моля?
Ще ме изчакаш ли да порасна?
Ти спаси живота ми, батко.
Но сега няма с какво да ти се отплатя.
Ще мия чинии, ще чистя, но някой ден,
когато вече съм много по-голяма,
ще мога да направя и нещо повече.
След пет или десет години… Искам да останем завинаги заедно!
Какво има?
Да, добре… Ще те чакам.
Пет или дори десет години…
Какво правиш тук толкова късно, Титус?
Аз… Аз…
Още не съм готов да умра!
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2014
Случи се да се срещнем
в този цветен свят.
Наистина ли е просто съвпадение?
Макар да не мога толкова лесно
да повярвам в съдбата,
искам да живея в твоята мечта.
Утре ще има усмивки
и може би сълзи,
но нека да няма "Съжалявам!".
Знам, че ще бъдеш там, до мен.
Затова си пожелавам да остана силна!
Вероятно ще има много обрати,
но защо това трябва да ни плаши?
Завинаги и винаги с теб
ще продължим по своя път.
Следва: "Обявяване на война".